Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
JÚNIUS NULLADIKA
Tolvajok!
Gyorsabban!
Már nem üldöznek!
Hadd nézzem!
Hol kapott el?
Bocs, Israel! Olyan hülye vagyok.
El kell mondanunk a papának.
Semmit nem mondunk neki, hallod?
Meg is ölne minket.
Megszerezted?
Igen.
Megszereztük.
Menjünk, elkésünk a suliból. Megvan, ami kellett.
Hé, ezt nézd meg!
Még egyszer, gyerünk!
Menj arrébb!
Mennyit ér?
Nem tudod, mennyit ér ez?
Nem tudom, mutasd meg Mossinak!
Olyan, mint az a lány a nyaralómból Caesareában.
Nincs is ott nyaralód!
Dehogy nincs!
Adam volt már ott.
Egy palota.
Mossi?
Nem látod, hogy fontos híreket olvasunk?
Ennél is fontosabbat?
Kacat.
Azt se tudod, milyen az arany?
Ez réz.
Ér valamit?
Hát, talán...
Gyertek órára!
Ennyit ér.
De én...
Nem mondtam igent...
Ma, akárcsak a tárgyalás első napján,
Eichmann belépett az üvegcellába, biccentett a védőügyvédjének,
és szinte semmi érzelmet nem mutatott.
Figyelmesen hallgatta a bírák szavait,
és ügyelt rá, hogy senkire se nézzen a zsúfolt tárgyalóteremben.
A hallgatóság ma utoljára látta az embert,
aki zsidók millióinak meggyilkolására adott parancsot,
egyetlen tollvonással,
Adolf Eichmannt.
Adolf Eichmannt olyan büntetésre
kell ítélnünk, amely tükrözi
a gonoszság mélységét, azt a tengernyi szenvedést,
amelyet a zsidó népnek okozott...
- Megvan! - Csendet!
Befejeztem a feladatot.
Ez történelmi pillanat. Figyelj!
A bíróság Adolf Eichmannt halálra ítéli,
a zsidó nép ellen,
valamint az emberiség ellen elkövetett bűnei...
Papa, haragszol rám?
Nem, rád nem.
Indulás!
Hová?
Dolgozni mész.
Elég volt a kis játékaidból.
Israel, elmondtad neki?
Nem!
Gyere!
Hol a munka? Megyek egyedül.
Az iskola behívta anyádat.
Azt hiszik, én tettem ezt az öcséddel.
Azt akarod, hogy így nézzenek ránk ebben az országban?
De mi közöm van...?
Fogd be!
Rosszul vagyok a hazugságaidtól.
Israel, menj haza!
Anyu otthon vár.
A férfi, akivel találkozni fogunk, nagyon komoly ember.
Híres harcos.
Tisztelettel beszélj vele, hallod?
- Igen. - Hogy áll a hajad!
Cseréljünk!
Add ide!
- Ez mi? - A suliból van.
Zebco úr!
Uram!
Ya'acov. Yaki.
Kicsoda?
Már találkoztunk...
A... Találkoztunk a...
A szakszervezeti teremben.
Mi jönni... Líbiából. Egy év.
Apám teherautót vezet.
Azt mondja, Líbiából jöttünk egy éve.
Fémhulladékot szállít.
Azt mondta, kicsi, vékony...
Ő is-is.
Igen, igen. Gyere!
Mindjárt visszahozom.
Köszönöm, Zebco úr!
Janek, gyere velem! Ezra, te is!
A kölyök fogja takarítani a kibuc kemencéjét.
Nincs több veszekedés.
Hagyd, csinálja a kölyök!
Takarítsd ki!
A belsejét.
Áruld el, Shlomi...
Mihez kezdünk egy gyerekkel?
Soványak és olcsók.
Ezra, emlékszel, amikor te is sovány voltál?
Még mindig beférek.
Igen? Akkor hogy lettél ilyen lusta?
Ezra úr! Megkapom a munkát?
Nem úgy néz ki.
Janek úr! Felvesznek?
Sajnálom, kölyök!
Hol van Zebco úr?
Próbáld meg fent, az irodában.
Zebco úr?
Jól van, apa, menjünk!
Megpróbáltam, de nem hiszem...
Zebco azt mondta, holnap kezdesz. Iskola után rögtön.
- Én? - Jó állás ez.
Jövőd lesz ebben az országban.
Ne csinálj hülyeséget!
Már hülyeséget csináltam.
Mit?
Én...
Nem köszöntem meg.
Menj! Igyekezz!
Gyerünk!
Már így is elkéstem.
Igazából mindegy. Majd holnap megköszönöm.
Érdekes gondolat, Natan! Ron, olvasd fel a tiédet!
A nácik a zsidókat nem vallásnak, hanem fajnak vélték.
A világi és a hívő zsidókat is lemészárolták.
Nagyon jó, Ron! Eichmann kegyetlenül
és hatékonyan hajtotta végre ezt a doktrínát.
De a zsidók nem egy nép?
Te mit gondolsz?
Nép vagy vallás?
Mindkettő?
Minden keresztény európai?
Minden muszlim arab?
Nem.
Miért zsidó minden zsidó vallású?
Az szép darab.
- Honnan loptad? - Semmi közöd hozzá.
David!
Elnézést, tanár úr!
Mondd csak David, te a zsidó nép tagjának tartod magad?
- Érted a kérdést? - Igen, tanár úr!
Akkor felelj!
Itt élek, igen.
Izraeli vagy?
Én? Most? Persze.
Akkor miért teszel úgy,
mintha Eichmann nem érintene?
- Nem akartam. Sajnálom. - Helyes.
Mert minden izraeli zsidó történelmünk
fontos pontjának tekinti ezt a pillanatot rajtad kívül,
nyilván ezért zavarod folyton az osztálytársaidat.
Megírtad a házi feladatot?
Igen, tanár úr!
Akkor rajta! Mesélj nekünk Adolf Eichmannról!
Nagyon ellentmondásos tárgyalás volt.
Sok morális kérdést vetett fel.
Halálra ítéltük a bűnei miatt.
Nagy hiba lenne megölni őt.
Mi?!
Nem volt rá időm, mert az öcsém...
Ezt mondta neked az apád?
Apám? Mi köze van neki a...?
Hogy hiba megölni a nácit?
Isten úgy rendelte a Bibliában,
hogy "szemet szemért."
Igen, de egy szem az nem egy élet.
Ti arab zsidók panaszkodtok,
hogy rosszul bánnak veletek az országunkban.
De nézd meg, hogy állsz az európai zsidók ellen elkövetett bűnökhöz.
Nem igaz, tanár úr! Apámat náci táborba küldték Líbiában.
Az olaszok sok líbiait adtak át.
Korábban nem tudtam Eichmannról.
De most már tudok.
Sokat olvastam róla.
Hol olvastál?
Ez nem újság. Ez egy bulvárlap.
Dezinformációs propaganda. Neofasiszta mocsok!
Honnan szerezted?
Tudod, mi a legszomorúbb?
Ahhoz is ostoba vagy, hogy felfogd a dolgot.
Menj ki!
Tamar, folytasd! Te mit írtál?
Kölyök! Jött egy új téglaszállítmány.
Gyere! Mozgás!
Az ott Kukurikú, látod? A nyalókával.
Menj oda hozzá! Kukurikú!
Keress neki valami munkaruhát!
Gyere, éppen szünet van.
Köszönöm, Kukurikú!
Miután a vádlottat minden vádpontban bűnösnek találták,
az ügyész halálbüntetés kiszabását kérte Eichmannra.
A német védő az ítélet enyhítését kérte, kijelentve, hogy
"Ami a németekkel történt, az bármelyik nemzettel megtörténhet."
Török kávé.
Kóstold meg! Erőt ad a munkához.
Vedd el!
Nem, köszönöm, nem kérek...
Nagyon köszönöm!
Forró.
Elég volt! Hagyjátok abba!
Mit gondoltál, te idióta! Hová tetted a fejed?
Mi történt? Mit csinált?
Valószínűleg semmit,
de Ezra régóta dolgozik itt ahhoz, hogy tudja,
jobb, ha kiabálnak vele, mint ha kinyírják, mert ellenkezik.
Kinyírják?
Egy dolog van, amiből Shlomi Zebco többet ölt, mint a brit katonákból.
Az arabok. Úgyhogy csak vigyázz!
Én?
Én zsidó vagyok.
Te?
Én?
A szerszámok a kocsiban vannak?
Szállj fel a teherautóra!
Hozzám beszél?
- Süket vagy? - Nem.
Akkor mozogj!
Szóval, mi vagy te?
Tessék?
Honnan jöttél? Sötétebb a bőröd.
Izraeli vagyok.
Kiváló válasz. Szép volt.
Már majdnem ott vagyunk ennek a jemeni sóhernek a házánál.
Nem hajlandó szállítani, pedig kifizettem.
Ha és amikor azt mondom... Mi a neved?
David.
Ha és amikor azt mondom neked, "David, nézd meg a tartályt!"
Te bemászol,
és kilyukasztod a propántartály alját.
Egy lyukas tartályt akar?
Persze, hogy nem lyukas tartályt akarok!
De túl nehéz, és a jemeni nem engedi, hogy használjuk a daruját.
Mi nem tudjuk feltenni a teherautóra.
Nem fizetem ki ennek a disznónak a szállítást, ha el sem végzi.
Ha nem kapom meg én a tartályt, akkor ne legyen senkié.
Maradj itt!
- Te szemétláda! - Szégyelld magad!
Kifizettem a szállítást, te meg letagadod?
Ezra harminc fontot fizetett a szállításért!
Hatvanat mondtam, nem harmincat!
Ezra hülye!
David!
Igen, Zebco úr?
Nézd meg a tartályt!
Fogd meg!
Mássz be!
Egy pillanat.
Van másik létra?
Hozz egy másik teherautót!
Én kifizettem a szállítást.
Mi van ide írva?
Nagyon jó!
Édes fiam, nagyszerű!
Az én ötletem volt!
Okos srác!
Hol bukkant rád, kölyök?
Alkatrészeket lopsz, pénzt lopsz,
és most el akarod lopni a legjobb emberemet?
- A legjobb? - Indulás!
Vidd a gyerek rabszolgádat és a másodrangú kemencédet,
és többé ne gyere ide semmiért!
Nekem nem kell a véres terrorista pénzed!
Ülj előre!
Hogy is kerültél hozzám?
Az apám, Yaki. Yaakov Saada.
- Az ócskavasat szállítja. - Á, igen.
Azt mondta, hogy bajba keveredtél.
Bolti lopás. Mit loptál?
Semmi komolyat. Csokoládét, cukorkát...
Mindenki megérdemel egy második esélyt.
Még a végén embert faragok belőled.
Ajvé!
Remélem, nem téged tartóztat le.
Engem? Miért?
Üdvözlöm!
Jó napot!
Veszettség? Mi az összefüggés?
Miért ne lenne az? Gondoljon bele...
Veszettség tört ki délen.
A mesterlövészeknek meg kell ölniük az összes veszett kutyát,
sakált és prérifarkast, semmit sem bízva a véletlenre.
És ott rohadnak halomban a tetemek a napon.
El tudja képzelni azt a bűzt?
El kell égetnünk őket.
- Temessék el őket! - Azt nem lehet.
- Miért nem? - Miért is...
Ja, igen, a víz miatt!
- Víz? - Igen, az ivóvíz.
Nem kockáztathatjuk meg, hogy elássuk őket,
a veszettség pedig megfertőzze a kutakat.
El kell égetnünk őket, ez van.
Baromság az egész.
De ha ezt akarja hallani... Nem probléma.
Nagyszerű, Zebco! Hálásan köszönöm!
Megegyeztünk. Igen?
Mikor hozza ide?
- Kit? - A veszett kutyát.
Nem hozhatom ide.
Nem őt. Csak a holttestét. Amit elégetünk.
Hozzam ide Eichmannt?
Kizárt, Zebco! Olyan kemence kell, ami mobil.
Hayim, ez egy óriási kemence. Több mint két tonna.
Nem én adom a parancsokat, csak tolmácsolom őket.
Még mindig Ben Dovnak dolgozik?
Magának Ben-Dov parancsnok.
Az nem lehet.
Ő lett az ország összes börtönének a parancsnoka.
Mellesleg üdvözletét küldi.
Miért nem jött el ő személyesen?
Küldöncöket küld?
Nem erről van szó, Zebco! Tudja, hogy barátok vagyunk.
Hayim... Megépítem azt a kemencét. Egy feltétellel.
Mondja meg Ben-Dovnak, hogy élve akarom a kutyát.
Majd én elégetem. Itt.
Hallani akarom a sikolyait. Szebb zene lesz, mint Wagner.
Hayim! Miért vág ilyen komoly képet? Csak veszett kutyák, nem igaz?
De.
Igen... Veszett.
Mikor lesz készen?
Időben, ne aggódjon!
Köszönöm, Shlomi! Igazán hálás vagyok.
Koccintsunk a dologra!
Nem lehet, szolgálatban vagyok!
Tudja, mi lesz, ha nem indulok rögtön?
Húsz újságíró fog várni a börtön előtt,
hogy megtudják, milyen színű Eichmann alsóneműje.
Arra én is kíváncsi lennék.
Nyugi! Milyen italt szeret?
Aggódom. A fellebbezést holnap nyújtják be,
és ha elutasítják, felgyorsulnak az események.
- Egyébként Pernod-t iszom. - Pernod-t?
Be kell érnie egy kis partizán sligovicával.
Janek készíti, az esztergályos.
Szilvából van, nagyon jó...
A jó életbe!
- Mi történt? - A szemétláda!
Valaki ellopta a piámat! Zárnom kellene ezt az ajtót.
Nem baj, úgyis szolgálatban vagyok. Mennem kell.
Egy pillanat, Hayim! Azt akarom, hogy mondja el a fiúknak.
Jobb, ha ezt a veszettség dolgot hivatalos személytől hallják.
David!
Gyere ide!
Gyere, hallgasd meg ezt!
David! Hallgasd meg ezt!
David!
David! Gyere ide!
Gyere ide!
Hová szaladsz?
Ne félj!
Gyere csak! Félreismersz engem.
Sajnálom. Nem akartam.
Nem haragszom rád.
Tudod...
Túl sokat hallottál.
Gyors leszek. Nem lesz vér.
Csak összeroppantom a torkodat.
Miért voltál odabent?
Mit kerestél az irodámban?
Semmit, esküszöm.
Nem hallottam semmit, esküszöm!
Nem ezt kérdeztem.
Vissza akartam tenni, esküszöm.
Figyelj!
Az a jó az okos fiúkban,
hogy tudják, hogy okosak.
Szóval tudom, hogy tudod, hogy amit az irodámban hallottál,
az titok.
Shlomi!
Shlomi, merre vagy?
Itt vagyok!
Mi van?
Gyere gyorsan! Janek!
Janek?
Janek, jól vagy?
Janek. Mi történt?
Jól vagyok.
Nem kap levegőt. Lépjetek hátra! Mi történt?
Hol fáj? Ezra, hozz vizet!
Látta valaki, mi történt?
Egyszer csak összecsuklott.
- Hol fáj? - Jól vagyok.
- Megütötted a fejed? - Láttad?
- Nem voltam itt... - Nem azt.
Láttad, mit kell építenünk?
- A kemence? - Láttad a tervrajzokat?
Itt lent. Az eredetiben.
Topf?
Topf und Sohn.
"Topf és Fiai". Német.
Ez a cég építette a krematóriumot Auschwitz-ban.
Ezt a modellt hívják "Kicsi"-nek.
Shlomo,
miért építünk náci krematóriumot?
Miért?
Mindenki munkára!
Hayim, meg kell érteniük, mit építenek.
Tudniuk kell.
Shlomi, nem tehetem. Ben-Dov meg fog ölni.
Ben-Dov elmehet a büdös francba!
Nem nyitok vitát. Jótállok az embereimért.
Nem fogják kikotyogni.
Ezra, David!
- Igen, Zebco úr! - Gyertek!
Ti is kelletek.
Jövök.
Jó estét, Yuval Friedman jelentkezik Jeruzsálemből.
Adolf Eichmann holnap nyújtja be fellebbezését
a Legfelsőbb Bírósághoz.
Nehéz elképzelni, milyen új bizonyítékot szolgáltatnak,
ami alapján felmentenék a nácit.
Amennyiben végrehajtják a halálbüntetését,
ez lesz az első kivégzés Izrael Állam megalakulása óta.
A brit jogrendszeren alapuló halálbüntetés jóváhagyása után...
Mondtam, hogy tűnés innen!
Így van, de ez attól még szabad ország!
Rólam nem csinálhatsz képet!
Ezt majd eldönti a hadsereg cenzora!
Csináld csak, és beváglak a börtönbe!
Köszönöm, százados! Megkönnyítené a munkámat.
Tudom én, mit akarsz!
Nem kell hozzá sok ész.
Vigyázzon!
Mi történt?
Minden rendben?
Igen.
Nem börtönőrnek jöttem a határőrséghez.
Felakasztjuk, és kiszabadulunk ebből a lágerből.
Mielőtt másoktól védenénk,
előbb saját magától védjük meg.
Az elítélt fellebbezésre vár.
Jó sokáig itt leszünk.
Igen, százados úr! Sajnálom.
A halálos ítélete csak megnehezítette a munkánkat.
Éberség!
Hol van Ben-Dov parancsnok?
Már elvitte a fejeseket a melléképületbe.
Vártak, de aztán...
A fenébe!
Ha a fellebbezést elutasítják és kivégezzük a nácit,
vágunk egy lyukat a mennyezetbe,
szemtől szembe állunk a nácival, és aztán lezuhan...
Aztán lógni hagyjuk húsz-harminc percig.
Aztán pedig...
Vakarjuk a fejünket, hogy mit tegyünk.
Nem olyan bonyolult.
El kell vinni egy másik országba, ahol van hamvasztás.
Mi nem tehetjük meg. Zsidókat nem lehet hamvasztani.
De ő nem zsidó.
Miért ne hamvasztanánk el egy gójt?
Nem amiatt aggódom!
Azt mondta, nálunk nincs... Hogy hívják?
Krematórium.
Be kell dobni egy gödörbe a sivatagban. Ő is ezt tette milliókkal.
Jó ötlet. Csak jogi problémák merültek fel. Igaz, Micha?
Igen. Az ügyészség szerint jogilag nincs lehetőségünk arra,
hogy megtagadjuk a test átadását az Eichmann családnak.
A temetés tehát inkább tárolási, mint megsemmisítési kérdés.
A miniszterelnök nem adja ki a holttestet,
hogy aztán a sírja náci zarándokhellyé váljon.
El tudják képzelni?
Ahogy a barna ingesek a mártírjuk sírjához vonulnak?
Ha a fellebbezést elutasítják, és felakasztják,
jogi szempontból az a legjobb,
ha a kivégzés után azonnal,
mielőtt bárki hivatalosan kérelmezné,
elhamvasztjuk a testet.
Hayimnak vannak információi.
Hayim? Hayim!?
Hayim?
Avivi?
Maga!
- Ki maga? - A borbély.
Nem, maga nem a borbély. Avivi!
- Ki engedte be? - Az őr. Ott volt.
Hová tűnt?
- Elment megkeresni... - Amzalag százados!
Igen, őt!
Elhagyod a posztodat, Avivi?
Csak magát kerestem. Hallottam, balesete volt.
Láttam a kocsit.
Soha ne hagyd el a posztodat!
Ki ez a herceg?
A borbély.
- Kizárólag Yaishsal dolgozunk. - Az most nem fog menni.
- Miért? - Mert meghalt.
Yaish meghalt?
Az lehetetlen.
Ki hívta anélkül, hogy nekem szólt volna?
Ben-Dov azt mondta, tegyünk az ügyfél kedvére az ítélet miatt.
Az ügyfél hajvágást kért, jön a neje Németországból.
Mi?
Hogy micsoda?
És nem szóltak nekem?
A borbély rajta van a listán!
Maradj mellette! Meg se mozduljon, amíg vissza nem érek, érted?
Figyelmeztetlek, Avivi!
Hayim! Maga meg hová tűnt?
Meglesz a kemence?
Zebco megépíti.
De van egy kérése.
- Na tessék... - Oda kell vinnünk az ügyfelet.
Mind ismerik Amzalag századost?
Zebco úgy csinál,
mintha egyedül robbantotta volna fel a David Hotelt.
Micsoda primadonna.
Zebco terrorista!
Együtt voltunk az Etzelben, mielőtt csatlakoztam a Haganah-hoz.
Ilyen stratégával még nem találkoztam.
De egy vadállat.
Mondja meg annak a vadembernek, hogy Eichmannt itt égetjük el.
Ezt a börtönt csak porként hagyja el az a náci!
Rabbi, van problémája az elhangzottakkal?
Ha nem használják zsidók hamvasztására,
a vallási vélemény szükségtelen.
De megkérdezhetem, merő kíváncsiságból...
Miért nem rakunk egyszerűen máglyát?
Eichmann elrablása
a nemzetközi jog szerint jogellenes volt.
A biztonsági szolgálatok most mindent szabályszerűen akarnak csinálni.
Jól van, uraim!
Akkor tehát megvan a kemence.
Hayim, maga elmehet!
Micha úr!
Már találkoztunk.
Örülök, hogy újra látom.
Eichmann testőre vagyok.
Felismertem a tárgyalásról.
Csak azt akartam mondani, hogy szerintem ön...
Egy igazi hős.
Minden nap ott voltam.
Ahogy a tanú elmondta az ön történetét...
Miközben maga is ott ült a tárgyalóteremben?
Szerintem mindenkinek hallania kellene a történetét.
Micha, mikor utazik Lengyelországba?
Hamarosan, de még nem tudom pontosan.
Megkérdezhetem, maga túlélő?
Én? Nem, nem.
Nyugodtan elmondhatja.
Kfar Sabából jövök.
- És a szülei? - Harmadik generáció Izraelben.
- Mi az etnikuma? - Török.
- Török. Mindkét oldalról? - Igen.
Európainak néz ki.
És az baj?
Mi? Hogy európainak néz ki?
A legkevésbé sem.
Csak elővigyázatosság.
Európainak néz ki. Askenázi zsidók nem őrizhetik a nácit.
Itt nem dolgozhatnak túlélők.
Senki, akinek a családja érintve volt a holokausztban.
Nem akarom, hogy elragadják őket...
az érzelmek.
Csak közel-keleti és észak-afrikai őrök.
Amint látja,
én marokkói vagyok.
Nem lép be, amíg utasítást nem adok rá.
Ha bement, azonnal leül egy székre.
Nem áll fel, csak ha én mondom.
Tegye a kezét a falra!
- Már kétszer megmotoztak. - Jó.
Ha ezt tudom, nem vállalom el a munkát.
Az ő fésűjét használja.
Szükségem van a flakonomra.
Szárazon vágja le.
Minden vágás előtt jelezze nekem.
- Minden vágást? - Mindet.
Kinyitni!
Itt várjon!
Uram,
éppen kakál.
Megjött a borbély.
- Készen áll a hajvágásra? - Igen.
Köszönöm, százados!
Mehet?
Mehet.
Elnézést.
Felállhat.
Hagyjon békén!
Jól van, százados?
Engedjen el!
Maguk, izraeli rendőrök, rosszul csinálják!
Maguk az ő foglyai!
Nem beszélhet az újságírókkal!
Hagyja békén!
Szemétláda!
Milyen érzés volt hallani az ítéletet?
Olyan...
Mint meginni egy pohár hideg vizet.
Mi a fenét csinál?
A baleset óta furán viselkedik.
Hayim, már átkutattam.
Az sem érdekel, ha Ben-Gúrión jön be.
Mától fogva
a látogatók után kétszer átkutatjuk.
Igen, uram!
- Yosef! - Uram?
Mi jut eszedbe arról, hogy hideg vizet inni?
Hogy... Frissítő?
Jól mondtam?
Nem tudom.
Ez nem olyan kérdés.
Hívjam az orvost?
Nem kell. Nincs semmi baj.
Szemétláda!
Állj! Hová mész?
Engedd!
Menj!
Áruld el, mi a fene történhet itt a börtönnél
hajnali négy órakor,
amiért megéri idejönni busszal, és itt csövezni éjszaka?
Csak maga miatt aggódtam. Komoly baleset volt.
Igazán mondhatna valamit. Csak egy apró részletet.
Ne legyen olyan csökönyös.
Mit olvas? Mit evett vacsorára?
Képzelje csak el magát az "Egy Világ" borítóján!
Előléptetik. Béremelést kap.
Béremelést?
Plusz két font és őrnagyi rang? Üljek folyton az íróasztal mögött?
Bárminek örülnék. De nyilatkozhat névtelenül is, ha fél.
Mitől félnék?
Mondja meg maga!
Szélhámos vagy, egy mocskos házaló.
Újságíró vagyok.
- Bajkeverő vagy. - Köszönöm!
Nem akar része lenni a történelemnek?
A történelem elmehet a pokolba.
A cigarettája, uram!
Jól van, százados?
Nem fáj?
Nem.
A szemére gondoltam.
A szememre?
Meg kellene nézetnie.
Uram!
Maga nem jön a fellebbviteli bíróságra, százados?
Nem, szabadnapom van.
De holnap itt lesz?
Igen.
Odaadná ezt a feleségemnek, ha esetleg nem látom többet?
Az ügyvédjének adja át.
Odaadtam neki. De akkor is, a biztonság kedvéért.
Kérem!
Kérem.
Már ellenőriztem, uram!
Jó reggelt! Cigarettát?
Írja a számlámra!
Maga nem kínál meg?
Nekem szánta?
Még mindig csökönyös?
Még mindig.
Bevallom, kicsit ideges vagyok, hogy angolul szólok önökhöz,
és főleg, hogy Lengyelországban vagyok,
először azóta, hogy túléltem Auschwitzot,
és előtte ezt a gettót.
Itt laktam, abban a lakásban.
Egyedül.
16 évesen szerencsés voltam, hogy volt munkaengedélyem.
Az volt a feladatom, hogy megkeressem a Bibliákat a gettóban,
összeszedjem őket, hogy aztán elégethessék.
Egy reggel, több hét próbálkozás után,
végül meggyőztem egy idős özvegyet, hogy megváljon a Bibliájától.
Itt lakott, a legfelső emeleten.
Fogtam a Bibliát,
és ahogy jöttem lefelé a lépcsőn,
átlépve az alvó embereken, akik a lépcsőkön feküdtek,
észrevettem, hogy az egyik náci őr, aki mindig kutyával volt,
nem a szokásos helyén állt,
hanem a feleségével beszélgetett.
Éreztem a parfümjét, ahogy elmentem mellettük.
A náci hirtelen megragadott a hajamnál fogva, és a földre lökött,
végighúzott az utcán,
és ledobott egy padra, ami itt állt.
Pontosan itt.
Rájöttek, hogy nem égettem el a Bibliákat.
És most meg fognak büntetni.
Az ostor, amit ez a náci használt, sugárként hasította a levegőt.
Amikor csattant a hátamon,
az elmém legnagyobb meglepetésemre, különös dolgot tett.
Számolni kezdett.
Egy.
Az egyes.
Kettő. Három. Négy...
Őrültségnek tűnik számolni.
Hat. Hét. Nyolc...
Magamban azt reméltem, hogy csak 25 lesz,
mert ha több korbácsütést mér rám, meghalok.
Tizenegy. Tizenkettő. Tizenhárom.
Elájultam.
"Aufstehen!" "Felállni", németül.
És máig sem tudom, honnan volt hozzá erőm,
de felegyenesedtem.
Nem akartam, hogy lelőjön,
és tudtam, hogy csak ürügyet adnék neki, ha futni kezdenék.
De aztán arra gondoltam, talán nem lő le a felesége előtt.
Úgyhogy megfordultam,
és futottam.
Egészen idáig, ahol összerogytam ezeknél az épületeknél.
Tudom, hogy sokan most arra gondolnak,
"Ez nem a legszörnyűbb holokauszt történet."
És én hozzáteszem, talán még csak nem is a legszörnyűbb dolog életemben.
De jó okom van rá, hogy elmondjam.
Eichmann tárgyalása során
Izrael Állam főügyészével dolgoztam együtt,
Gideon Hausnerrel.
A jeruzsálemi 6-os rendőrőrs nyomozója vagyok.
Együtt mentünk kihallgatni Eichmannt,
személyesen.
Adolf Eichmannt halálra ítélték,
és miközben fellebbezésének elbírálására,
illetve a kivégzés végrehajtására várunk,
fontosnak tartottam, hogy elmeséljem a történetemet.
Én időközben elbizonytalanodtam, hogy mit jelent az igazság.
Hogyan alkalmazható?
És mit jelent az ilyen fajsúlyú és léptékű bűntettek esetében?
Nem tudtam rájönni...
Aztán egy nap a tárgyalás előtti kihallgatáson,
egy férfi elmondta, hogy ebben a gettóban élt.
Azt feleltem, én is.
Megkérdezte a nevemet, elmondtam, hogy Aaronson vagyok.
Visszakérdezett, "Aaronson?"
"Volt itt egy Aaronson nevű fiú, a saját szememmel láttam,
hogy 80 korbácsütést kapott."
Nem tizennyolcat.
Vagy harmincat vagy ötvenet. Nyolcvanat.
"Honnan tudja, hogy nyolcvanat?", kérdeztem.
"Ott voltam", felelte.
"Számoltam."
Számoltam én is,
számolta ő is.
Az igazság ebben a kontextusban hirtelen világossá vált számomra.
Rend.
"Később azt mondták nekünk, ez az Aaronson fiú meghalt", tette hozzá.
Megráztam a fejem,
és azt feleltem, "Nem halt meg."
"Itt áll ön előtt."
Jó estét!
Ada vagyok a Zsidó Ügynökségtől.
Igen, persze.
Minden rendben? Úgy tudom, nyolc órakor kezdődik, nem?
Igen, csak fel akartam készíteni a ma esti programra.
Szüksége van még egy percre?
Inkább kettőre, ha nem gond.
Nem, dehogy.
Micha, erre!
Erre rövidebb.
Folyton a története jár a fejemben, amit ma elmesélt.
Soha nem fogom elfelejteni.
Nem lehet könnyű visszajönni ide.
Köszönöm.
Rendkívül furcsa élmény.
Itt vagyunk.
Két vodkát kérek!
A szálloda bárja valamiért nem felelt meg?
Tessék!
Köszönjük.
Egészségére!
Ürügyet kellett találnom, hogy nyugodtan beszélhessünk.
A szálloda hemzseg a küldöttektől.
Csak nem akarnak megmérgezni?
Shula és az amerikaiak tisztességtelen ajánlatot akarnak tenni.
Tisztességtelen?
Maga mellé akartam ma ülni a buszon,
hogy elmondjam, de furán néztek volna rám.
A mai túra a gettóban egy teszt volt.
Méghozzá sikeres, az ő szempontjukból.
Rendszeres, éves programot akarnak csinálni,
turistalátványosságot a gettóból. Hivatalossá tennék a küldöttségeket.
Nem fogalmaztam egyértelműen.
Nem, csak várom a tisztességtelen ajánlatot.
Azt akarják, hogy rendszeresen itt legyen,
hogy elmesélje a történetét. A tanúvallomását.
Mintha újra és újra át kellene élnie a kínzásokat.
Hogy elismételje élete legfájdalmasabb emlékeit,
újra és újra, idegeneknek,
mintha a cirkuszban mutogatnák.
Nem a tragikus emlék érdekli őket, csak a bűntett.
Szóval elrabolt.
Mi? Dehogy.
Talán nem ez volt a szándéka,
de vakmerő tette ezt eredményezte.
És én, a gyanúm ellenére,
követtem magát.
Figyelmeztetnem kellett.
Nem gondolkodtam rajta, hogyan csináljam.
Szeretném rávenni, hogy utasítsa vissza.
Meggyőzni, hogy ez a maga múltja,
személyes emlék.
Mindannyian a hazánkért dolgozunk,
de ez túl nagy kérés.
Nem kell kiárusítania a fájdalmát.
Eléggé döbbenetes ez az egész.
A Zsidó Ügynökség alkalmazottjaként
szabotálni próbálja a Zsidó Ügynökség tervét.
Itt többről van szó.
A "soha ne felejtsük"-ből
ne legyen "folyton emlékezzünk".
Kihasználják magát.
Ha belemegyünk,
ha átadjuk magunkat a fájdalomnak,
mi leszünk a valaha épült legnagyobb gettó,
de most mi falazzuk be magunkat.
Jobb lesz, ha indulok.
Nem illik megváratni a vendéglátóimat.
- Várjon, kérem... - Sértő, amit mond.
Sajnálom, félreérthető voltam.
A szívem mélyéről hiszem,
hogy saját kezünkbe kell vennünk a sorsunkat,
a saját országukban.
De miért fogadjuk el a félelmet?
Újra át kell élnünk a múlt borzalmait?
Át kell élnünk a múltat, hogy igazoljuk a jelent?
Hogy megerősítsük, hogy megtörtént?
Megtörtént.
Nem kell elfedni a gyengeségeinket,
de nem is kell gyászruhát hordanunk,
hogy büszkék és szabadok legyünk otthon.
Nézze meg a bárt!
Mit lát?
Részegeket.
Amikor végre megérkeztem Izraelbe, a gettó után,
Auschwitz után, a ciprusi menekülttábor után,
ott álltam a határőr előtt ebben az új országban,
az én új országomban, ami csupán néhány napos volt.
És először mondtam el valakinek,
hogy min mentem keresztül, hogy eljussak Izraelbe.
A temérdek fájdalom,
szörnyűség, amit elzártam magamban, végre feltört belőlem.
Ugyanazt meséltem el neki, mint ma a gettóban.
Az a tisztviselő pedig rám nézett,
és tudja, hogy mit látott?
Egy vézna, kétségbeesett férfit.
Aki csont és bőr, szörnyű szájszaga van,
erőtlen hangja,
és arra jutott, hogy minden, amit mondtam neki,
a képzeletem szüleménye csupán.
Mert képtelenség felfogni,
elhinni egy ilyen történetet.
Nagyon fájdalmas volt.
És megfogadtam, hogy többet nem beszélek róla.
A szüleim elgázosításáról.
A tízéves kishúgom meggyilkolásáról.
A 80 korbácsütésről.
Mert a saját népem hitetlensége
volt a 81.
De amikor Eichmannt elfogták,
és Izraelben bíróság elé állították,
és engem jelöltek ki a kihallgatójának,
és egyenesen ültem
az egész tárgyalás alatt,
Izrael rendőregyenruhájában,
a tanúkat figyelve, akik a bíróság elé álltak,
megesküdve a Bibliára,
és többé már nem mesének tartották, amit elmondtak,
hanem a törvény előtt tett tanúvallomásnak.
Akkor már nem szégyelltem magam.
Az egész ország hallott
minden szót a rádióban, minden nap, minden buszon, minden iskolában,
ahogy beszámoltak ezekről.
És ezek az emberek, akik nem tudták, vagy nem akarták tudni,
hallottak mindent.
És végre elhitték.
Látom azt a férfit a bárban,
és eszembe jut, hogy ezek a borzalmak
az ő hátsó kertjében történtek,
a szeme láttára.
És tudom, hogy azt szeretné,
hogy a történteket mesének higgyék
múló rémálomnak.
Letagadni,
aztán remélhetőleg elfelejteni.
Én is ezt próbáltam tenni.
És az ő szempontjából mi mást várhatnánk?
Végtére is csak ember.
De nem hagyhatom, hogy a világomban is ez történjen.
Nem, amíg élek.
A nácik azt hitték, megaláznak,
amikor egy számot tetováltak a karomra.
De valójában célt adtak nekem.
Igaza van, nem egyszerűen csak holokauszttúlélő vagyok.
Nem csupán túléltem.
Én nem így látom.
Egy kövület vagyok.
Egy maradvány.
Ott van minden ráncomban,
testem minden szervében.
Ne felejtse el, a busz reggel hétkor indul.
Szóltam Shulának, hogy mivel nem szólalok fel, nem megyek.
Tényleg?
Már voltam Auschwitzban.
Persze.
Akkor most látjuk egymást utoljára.
Holnap kikísérem az amerikaiakat a repülőtérre,
és én is elutazom.
Azt hittem, Lengyelországban dolgozik.
Kértem az áthelyezésemet.
Az ügynökség a svájci irodába küldött.
Bevándorlási osztály.
Megfelelőbb lesz a számomra, remélem.
Ebben az esetben a legjobbakat kívánom.
Köszönöm.
És ha egyszer
visszajön Izraelbe...
Vagy ha maga egyszer Svájcban jár...
Az államelnök elutasította Eichmann kegyelmi kérvényét.
Az elítélt nácinak küldött megvető hangú levelében azt írta,
"Mint kardod gyermektelenné tette a nőket,
úgy legyen gyermektelenné anyád is az asszonyok között."
Működik!
Szereljétek rá a kéményt! Próbáljuk ki!
Kicsit kisebb nyomással.
Gyönyörű, kölyök!
Nyomd erősen!
Minden rendben?
Minden tökéletes.
- Arrogáns kölyök. - Megmondtam neked.
Vajon kitől tanulja?
Gyerünk már!
Nem tudjátok, mi a munka? Toljátok!
Balra, balra toljátok!
Vigye oda!
Itt az idő.
Zárva van!
Hamunak kellene lenni, nem?
Mit gondolsz?
Szerintem csodás illata van.
Ezra, véged van. Neked annyi.
Ne félj! Minden rendben lesz.
Mi a baj?
Hacsak a miniszterelnöknek nem felel meg Eichmann félig átsütve,
nagyobb kemencére lesz szükségünk.
Ezra, te idióta!
A tervrajz alapján csináltam.
Az csak a szerkezet volt!
És ezt te is tudtad!
Építenünk kell egy újat.
Lehetetlen újat csinálni egyetlen éjszaka alatt.
Belülről van bezárva. Nem lehet bejutni.
Jó, gyere David!
Látod azt a nyílást?
Fel tudsz mászni oda?
Menjünk el Hatukához, és kérjük meg őt.
Tolvajtól lopni nem bűn.
Kuku, állj ide, tarts neki bakot!
Mi van, ha elkapnak minket?
Engem nem kapnak el.
Ha téged elkapnak...
Mutasd a kezed!
Zárd össze!
A hüvelykujjadat is.
Erősen.
Most húzz be egyet!
Rajta!
Nagyon jó!
Ennyi?
Ennyi. Csinálhatod többször is.
Amíg el nem alszik az illető.
Kuku, indulás. David!
Tudod, miért mész, ugye?
Menj! Nincs sok időnk.
Elkaplak, ne aggódj!
Nagyon nehéz, dobjatok egy kötelet!
- Mi ez? - Elhoztam, ami hozzá volt csatolva.
Szerintem az oxigén miatt forróbban ég.
Így van.
Tudtad ezt, Ezra? Dicsérd meg a kölyköt!
Persze, hogy tudtam...
Menjünk!
Dávid király.
Majdnem kész vagyunk.
Lássunk hozzá! Nincs sok időnk.
Ki fogja üzemeltetni?
Hozom a szerszámaimat.
Janek.
- Mi az? - Szállj be a kocsiba!
Nem.
Menjen Ezra! Ő a műszerész.
Én csak egy esztergályos vagyok, Shlomo!
Begyújtani se tudom.
Neked kell csinálnod.
És ha bedöglik a gép?
Ezra?
Nem tudom.
- David? - Tökéletes.
Hallottad a gyereket.
Bosszuld meg!
Piros tömlő, gáz, kék tömlő, oxigén.
Csak kövesd a színeket.
Gáz, előbb a vázba, aztán a tartályba.
Gyújtsd meg az őrlángot, amíg nem látod a kék lángot.
Ne nyisd meg az oxigénszelepet, amíg nem ég az őrláng!
Veszélyes. Felrobbanhat.
Jan? Nézz rám!
Menni fog.
- Üdv! - Vegyük le ezt a szörnyeteget!
Fel kell írnom. Jöjjön velem!
Minden rendben?
Százados, használhatom a telefont?
Vészhelyzet van.
Jöjjön!
David!
Gyerünk!
Szükségem van Davidra.
Mit mondjak az anyjának?
Azt, hogy fontos.
Mire kell éjjel a fiam az üzemben?
Az egész országnak fontos!
Nem tudok mit tenni.
Ez az utolsó alkalom.
Többet nem fordul elő. Kösz, Yaki!
A piros cső a gáz. A kék cső az oxigén.
Csak a színeket kell figyelni.
Gázszelep először a vázon,
aztán a tartályon.
Ha látod a kék őrlángot,
nyisd meg az oxigént,
előbb a vázon, aztán a tartályon.
Érted, Janek?
Ne nyisd ki az oxigénszelepet,
amíg nem ég az őrláng.
Érted, amit mondok?
Értem.
- Mit művelsz? - Rágyújtok.
Gyerek vagy!
Kifelé a székemből.
Eltelt a húsz perc, uram!
Készüljenek a holttest elszállítására!
Engedjék le!
Nem volt szándékos. Elnézést, tiszteletes úr!
Nem, a másik irányba! Fejjel előre!
Több idő kell?
Mibe tesszük bele?
Egy reggel Birkenauban nagyon korán ébresztettek minket.
Jéghideg volt.
Mindig hideg volt,
de aznap különösen.
Amikor kimentünk, a lengyel őrök lapátot nyomtak a kezünkbe,
mondván, tiszta jég a náci barakkok előtti út,
fel kell szórnunk homokkal,
nehogy az SS-tisztek hasra essenek, amikor reggelizni mennek.
Amikor feljött a nap, láttuk, hogy nem homokot lapátolunk.
Hamu volt.
Hegyekben állt a hamu
a krematórium mögött.
Olyan kevés hamu marad egy emberből.
Janek, működött?
Janek!
Sikerült?
Működött?
Janek!
Sikerült?
Igen.
David!
Gyere fel!
Shlomi, hallotta?
Ez az!
El sem hiszem!
Megcsináltuk. Csak mi.
Kitehet egy új szuvenírt.
Fogd!
Mi ez?
Nincs fizetésnap.
Menj haza!
Segítek Janeknek.
Nem!
Miért nem?
Nincs több munka.
Csak a Hilton meló három hétig fog tartani.
Abban nem veszel részt.
Miért nem?
Mert ki vagy rúgva.
Ezt hogy érti?
Nem tudod, mit jelent a szó?
Azt, hogy már nem dolgozol itt.
Miért ne dolgozhatnék itt?
Mert azt mondtam.
- Miért? - Mert ezt akarom.
- Miért? - Nem kellesz ide.
- Miért? - Miért, miért? Papagáj vagy?
Mert ez a hely nem gyereknek való.
De mit csináltam?
Rosszul dolgozom? Nem vagyok csapattag?
Nem.
Nélkülem nem lenne kemence.
Janeknek nem ment volna.
Semmi sem működne!
Szóval szerinted neked köszönhető az egész?
Tévedsz. Csak egy fogaskerék vagy a gépezetben.
Tudja, hogy mindenkinél jobb vagyok itt.
Maga is ezt mondta.
Egy arrogáns kis pöcs vagy,
és azt akarom, hogy tűnj el.
Ez nem igazságos.
Értsd meg, hogy csak lehetőséget adok neked.
Érted, David?
Menj haza, járj iskolába!
Tanulj valami rendes szakmát!
Már van szakmám.
Szeretem az üzemet. Itt akarok dolgozni.
Az ki van zárva.
Azért, mert arab zsidó vagyok?
Azért, mert tolvaj vagy.
Azt hiszed, elfelejtettem, hogy elloptad az órámat?
Nem jár egy második esély mindenkinek?
Így van. Meg is kaptad.
És most itt a vége.
Maga is lopta azt az órát, nem?
- Egy brit katonától. - Nem loptam, elvettem.
- Mi a különbség? - Halott volt.
Mert megölte őt.
Tolvaj és gyilkos.
Britek, arabok. Zsidókat is ölt.
És még büszke is rá.
A bűnei égbe kiáltanak.
Tudod, mi a különbség köztünk?
Amit tettem, a hazámért tettem.
Te viszont kizárólag magadért.
És most,
tűnj el!
Meg akarsz ütni?
Mit tettél?
Elhagytuk a felségvizeket.
Mondom, hogy olasz a csaj.
Francia, apám járt ott.
Olasz, nem látod?
Hasonlít anyádra.
Megnézhetem én is?
Tíz agorot, hogy belenézhess.
Adok tíz fontot az egész újságért.
Tomer anyja üdvözletét küldi.
Add ide!
Kopj le!
Majd megkapod, ha végeztünk.
Miért találnám ki?
Nem állítom, hogy kitalálta.
Mégsem hisz nekem.
Nem hiszi el, hogy én építettem a kemencét.
Nem az a kérdés, hogy én elhiszem-e.
A Wikipédia nem tüntetheti fel magát Eichmann kivégzésének oldalán,
mint a kemence építőjét,
mert nem tudja bizonyítani, hogy részt vett benne.
Próbáltam kapcsolatba lépni a még élő két munkással,
Zvikával és Ezrával...
Kuku!
Senki sem hívta Zvikának.
Kukúnak hívták, azaz Kukurikúnak,
mert szerette azokat a kakas formájú piros nyalókákat!
Tudja?
Nem sikerült beszélnem Kukúval.
Kuku demens. Idősek otthonában van,
hetente meglátogatom.
Igen, Ezrával viszont beszéltem,
és ő azt mondta,
hogy a kemence építésében nem segített egy 13 éves gyerek.
Több mint huszonöt évig dolgozott ott,
de azt mondja, soha nem voltak az üzemben gyerekek.
Miért neki hisz és nem nekem?
Miért?
Mert szerződésük volt az üzemmel,
ott vannak a fényképeken,
és mert Ezra azonosította Zebcót annak halálos autóbalesete után.
Világosan benne van az 1978-as rendőrségi jelentésben.
Ez konkrét bizonyíték. Nem fér hozzá semmi kétség.
Talán nézze meg még egyszer a fizetési papírjait.
Nem, Shlomi készpénzben fizetett.
A legutóbbi e-mailemben küldtem egy képet.
Itt van, ez az.
Aznapról, amikor otthagytam az üzemet.
Amikor Eichmannt kivégezték.
Nézze meg a dátumot!
1962. 6. 0. Nem értem.
Június nulladika.
1962. június sehányadika.
Nincs dátum, hogy megemlékezzenek a kivégzésről.
Magát is említik a cikkben?
Nem, a munkánk szigorúan titkos volt.
De az utolsó tíz fontomból vettem, amit Shlomitól kaptam.
Shira, kérem...
Ne vegye le a nevemet!
David, őszintén sajnálom!
De amíg nem áll elő valamilyen bizonyítékkal,
hiába írja be a nevét akár minden nap,
én törölni fogom.
Harcoltam '67-ben. És a jom kippuri háborúban is.
Akárcsak az öcsém, Israel.
Israelt megölték.
Semmi értelmeset nem tudott csinálni az életben.
Én tudtam.
Semmi világraszólót.
De nem sokan mondhatják el,
hogy részei a történelemnek. Én igen.
Kis részem volt benne,
de annál fontosabb.
A kemence megépítése a legjelentősebb dolog, amit életemben tettem.
Talán a legjelentősebb, amit valaha is tenni fogok.
Megérintettem a történelmet.
Vagy inkább az engem.
Miért baj az, ha szeretném elismertetni?
David!
Az igazságnak néha türelmesen várnia kell, hogy felfedezzék.
Talán a maga igazságának is.
Magyar szöveg: Zilahi László Iyuno